Vårt potensial var så stort. Vi lovet så godt.
Men vi forspilte våre evner, vår intelligens.
Vår blinde streben etter teknologi fremskyndte bare vår undergang.
Vår verden går under, men livet må fortsette.
OPPRØR
Vent. Jeg er en venn.
Ja! Jeg hadde alltid håpet.
Så mye omtanke, detaljene...
Utskåret tre, støpt kobber.
Du kan ikke snakke.
Bli med meg.
Her. Stopp!
Visse ting i denne verden skal man la ligge.
Men vet man hvor man skal kikke, er disse ruinene fulle av skatter.
- Venn? - Vent, jeg er nesten ferdig.
Venn? Venn? Venn?
Venn.
Hva er det?
Du har funnet den!
Han tegner den hele tiden.
- Er vi alene? - Nei, nei...
Gå.
Gjem deg i boksen. Kom igjen.
Bli ferdig med meg først, du.
Ingen fare. Jeg gjør deg ikke noe.
Du er i sikkerhet nå.
- Hvor er jeg? - Hos oss.
Jeg trodde aldri jeg skulle få se flere. Sånn. Det burde holde.
2 er flinkere til slikt. Hvor er han, tro?
- Jeg var sammen med ham. - 2? Der ute? Hva...?
- Du holder ting hemmelig for meg. - Jeg var på vei for å si det.
- Hva har vi her? - Jeg fant ham. I tomheten.
Hva gjorde du der? Du fører beistet like hit. Hvor ofte må jeg si det?
Det var beistet som tok 2. Vi kan fortsatt redde ham.
- Nei, det er slutt. - Han var fortsatt i live.
Nei! Vi har regler.
Vår nye gjest virker forvirret. Kanskje jeg kan gi deg noe klarhet.
- Drepte det ham ikke? - Stille.
Hold fast.
Da vi våknet i denne verden, var alt kaos.
Mennesker og maskiner angrep hverandre med ild og metall.
Jeg har funnet flere.
- Det er en vei der. - Følg meg.
Gassen drepte alt.
Jeg førte oss til dette fristedet, hvor vi ventet på at krigen skulle slutte.
Langsomt forstummet verden.
Det eneste som er igjen nå er beistet.
Så vi forblir i skjul og venter på at også det går til ro.
Hvor kommer det fra? Hvorfor jager det oss?
Den slags spørsmål er nytteløse. Vi må holde oss utenfor fare.
For mange av oss har allerede falt.
Men han har ikke falt. Hvorfor hører du ikke?
2 valgte sin egen vei!
Du bør unngå å gjøre samme feil.
Gå opp i vakttårnet, og ta med gjesten vår.
Dette var det første vi bygde sammen.
- Vi kan fortsatt finne ham. - Vi? Han kan være hvor som helst.
Det tok ham med den veien. Mot de tre høye formene.
Å, nei. Dit kan vi ikke dra.
Vi har regler.
- Hvorfor hører du på 1? - En gruppe må ha en leder.
Hva om han tar feil?
Bli med meg. Jeg kan ikke gjøre det alene.
Jeg... Jeg kan ikke.
Men ville ikke han ha prøvd å finne deg?
Jeg...
Vent.
Vi vil trenge et kart.
Det er greit å bare ha ett øye.
Da kan jeg konsentrere meg om én ting om gangen.
Hvorfor var han alene her ute?
- Hvor er tunnelen? - Jeg vet ikke.
Vent!
Vi drar tilbake.
Det kan vi ikke.
Beistet.
Det er for mørkt.
Vi kan bruke den der.
Vent.
2 ville ha vært imponert.
Vi skal nok finne ham.
Du er akkurat som ham. Du glemmer å huske å være redd.
Kan jeg vente her?
Hvorfor skulle det ta ham med hit?
2?
- Jeg visste dere ville komme. - Jeg trodde...
- 7? - Utrolig!
- Du har kommet tilbake. - Jeg reiste aldri.
Dere har endelig bestemt dere for å ta opp kampen.
- Du mistet denne. - Hvor har du gjemt deg?
Rustne, elendige skraphaug...
Vi gjorde det. Jeg hadde aldri trodd...
Vent!
Hva gjør du? Vi vet ikke hva det er.
Nei! 2!
Hopp!
Skynd deg!
Hva venter dere på?
Følg med! Kom igjen!
Vi skulle aldri ha kommet. Hvorfor gjorde du det?
Jeg visste det ikke. Unnskyld.
Hva tenkte du på?
Hva vil det gjøre?
Jeg vet hvor vi kan finne svar.
Var det slik det så ut her?
Følg med!
Har de vært her hele tiden?
Tvillinger.
De har gjemt seg her begravet i fortiden og søkt etter svar.
De katalogiserer.
Vi trenger deres hjelp. Vi har vekket noe til live.
Nei, jeg har vekket noe til live. Noe fryktelig.
Der er det.
UTROLIG NY OPPFINNELSE SJEFFORSKER SKAPER "HJERNEN"
I dag presenterte kansleren det nyeste teknologiske fremskritt.
Kamerater, i dag gryr en ny tidsalder!
La oss prise denne nye teknologien. Velkommen til maskinenes æra!
Den kan bygge nye maskiner i sitt eget bilde. Fredsmaskiner.
Dette varsler en ny glorverdig æra av velstand og fremgang for staten!
KRIG
MASKINENE VENDER SEG MOT OSS
OPPFINNER STATSFIENDE Vi har en viktig kunngjøring.
Vitenskapen har vendt sin truende hånd mot oss.
Borgere i denne mektige stat, -
- hjelp meg med å slå maskinens jernneve tilbake.
Det som vekket den var rundt og preget med rare figurer.
Figurene matchet. Den passet presist i maskinen.
Som om den var skapt til den.
Det er det 6 alltid tegner.
- 6? - 2 hentet tegningene hans.
Han studerte dem evig og alltid.
- Jeg må se dem. - Vil du dra tilbake til 1?
Så han kan sperre oss inne mens marerittet vekkes til live? Aldri.
Hvor har han lagt dem? De må være her et sted...
Her er de. Ikke sant?
Dere har vekket hva for noe? Tåper! Jeg advarte dere.
Dere har brakt oss i ufattelig stor fare. Og klarte dere å redde 2?
Nei. Deres lettsindighet har brakt alt vi har arbeidet for i fare.
- Hvorfor var 2 sendt ut? - Som speider.
Man sender ikke den eldste ut som...
Vi må finne ut hva som foregår.
Kilden... Kilden.
Gå tilbake til kilden.
Det var den som vekket maskinen. Hva vet du om denne?
Dere er ikke til å stole på. Dere får ikke bringe oss i ytterligere fare.
- Undertving dem. - Hæ...?
Din analfabet. Ta eiendelene deres.
Du er ikke annet enn en feiging.
Våger du å utfordre meg? Jeg, som har beskyttet alle i alle år.
Helt siden du kom er alt brakt i uføre.
Du er en forbannelse, et fjols. Styrt av meningsløse spørsmål.
Og du er en blind mann styrt av frykt.
Noen ganger er frykt den rette reaksjonen.
Fort!
- 9! - Løp!
- 9! - Fortsett. Jeg finner en vei ned.
Kom.
Jeg prøver en gang til.
Kabelen. Kutt den!
Ta tak!
Ta tak i wirene.
- Kappen din. Ta den av. - Jeg kan ikke.
Gjør det. Nå!
Du skylder meg en kappe.
Det kommer flere, ikke sant?
Det er ikke trygt her. Hold vakt.
Jeg stikker ut en tryggere retrett.
- Hva er det? - Kilden.
- Det som vekket maskinen. - Dra tilbake.
- Hvor da? - Dyster vitenskap.
- Hva skal vi med det skrotet? Glem det. - Du vet noe. Hva er det du vet?
Nok til å la deres gamle onder smuldre. Se hva de har etterlatt.
La det ligge, sier jeg. Men du stiller hele tiden nytteløse spørsmål.
Du graver og presser på. Akkurat som 2. Han ville også alltid vite for mye!
- Så du sendte ham ut for å dø. - Han var gammel og svak.
Noen ganger må én ofres for alles beste.
Din feiging!
7!
Din vei fører oss mot katastrofen.
- Vi må dra tilbake. - Hvor?
Til det første rommet. Der jeg våknet.
Hans vei fører bare til problemer. Hva godt kommer ut av det?
Jeg vet hva vi trenger. Jeg vet hva som er riktig.
Nei.
Nei, nei... Det kan ikke stemme.
Finn henne!
Ikke se det i øynene.
5!
- 7! - 9!
Nei!
- Vi må dra etter dem. - Hva? 8? Hvor er 8?
- Tingen tar dem med til maskinen. - Da er det for sent.
Vi må ut herfra. Vi må finne et nytt sikkert sted.
Det er slutt med å skjule seg. Vi drar etter dem. Alle sammen.
Må jeg minne deg om utfallet av ditt siste heroiske vågestykke?
Jeg kan ikke la dem bli utsatt for dette.
- Jeg går inn. - Jeg blir med.
Nei, jeg trenger deg her.
Kommer jeg ikke ut igjen, så ødelegg den.
Vent! Hvordan?
Vel, ut med det. Hva er din geniale plan?
En full tønne.
Hallo! Her er jeg!
- Hvor blir de av? - Det tar for lang tid.
- Vi må gjøre det nå. - Nei, de må ha mer tid.
Hjelp meg å trekke den ned.
- De kommer. De kommer. - Hjelp! Hjelp.
Nei. Ikke ennå.
Slipp, din tosk!
5! Vi kommer.
Nå!
Der ble vi kvitt'n.
Det er overstått.
Lyd!
Takk.
Maskinen!
Maskinen, alle sammen! Løp!
Nei!
Vi kan ikke gjøre noe.
Nei, nei, nei!
Nei!
De er innesperret.
Til broen!
- De er inni den. - 6, kom igjen!
Bort fra broen.
- Stopp. Ikke ødelegg den. - Flytt deg, 6.
Ikke ødelegg den. De er sperret inne. De er inni den.
Kom!
Gå tilbake til det første rommet. Han vil vise dere kilden.
- Den må tilintetgjøres. - Nei. Hørte du ikke hva han sa?
- De er inni den. Vi kan redde dem. - Hvordan?
Vi må finne kilden. I den ligger svaret.
- Vi må tilintetgjøre den. - Men det er fortsatt en sjanse.
Tiden renner ut.
9, de er borte.
Dere tar feil.
9!
La ham gå.
Vær hilset, 9. Den var så lovende, min fantastiske maskin.
Den skulle være fremskrittets og skapelsens instrument.
Det var avtalen, men som kansleren ikke holdt.
Men det er ikke hans skyld alene.
Maskinen er født alene av min forstand, -
- som jeg nå vet ikke var nok.
Min skapelse var håpløst feilbeheftet og farlig -
- fordi den savnet en menneskelig sjel og kunne lett korrumperes.
Det er derfor jeg skaper alle dere. Dere er menneskehetens siste skanse.
Dere er alle brikker av min sjel.
Sammen vil dere og denne anordningen beskytte fremtiden.
Se godt etter og husk hva du ser.
Ild!
- Fort! - Nå kjenner jeg sannheten.
Vitenskapsmannen. Det er han som er kilden.
Han ga oss sin sjel. Vi er ham.
- Lad kanonen. - Stopp! Dere ødelegger talismanen.
Det er for sent.
Skynd dere inn.
Vi må ta talismanen fra maskinen. Jeg lokker den. Så har dere sjansen.
- 9, hva om du tar feil? - Jeg viser deg hvordan den brukes.
Her er sekvensen.
Nei! Vi kan ikke gjøre det uten deg.
Alle døde på grunn av meg. Jeg startet det, og jeg må avslutte det.
De etterlot oss ikke noe som helst. Hvorfor skal vi rette opp deres feil?
Noen ganger må én ofre seg.
Nei!
Du klarte det.
Nei, det gjorde jeg ikke.
Ikke ennå.
Nå er de fri.
- Hva skjer nå? - Jeg vet ikke helt.
Men nå er denne verden vår. Det er opp til oss å skape den.
SLUTT Tekster: Pål Trolle Otterstad Prima Vista